Описан като пейзаж по-бял и от снега.
Аз се отправям към непознатите светове.
IceFanSubs
представят
Превод:
KiMiTo Golden^Fool
Пътувах, докато се губих
под това сиво небе.
Всеки ден измислях нови планове, за да постигна мечтите си.
Редакция:
KiMiTo
Чудя се дали някой ден,
Стайлинг/тайпсет:
KiMiTo
дори и с тези мои малки стъпки
Превод на ОP и ED:
KiMiTo
ще мога да пътувам отвъд тези тъмни облаци.
Ще си придам смел вид, който всъщност ме наранява.
Поздрави за всички наши фенове!
Чувствам празнота в сърцето си.
Започва да вали и капките дъжд
започват да се разпръскват.
Тези пъстри лъчи светлина
не казват накъде са се отправили
и отвъд безкрайната далечина преминават през всичко.
Изгарям бледото отражение в очите си.
Под небето на което съм,
трябва да успея да достигна до непознатите светове.
Едуард?
Пораснал си.
Чух от Пинако...
Че си се опитал да направиш човешко преобразуване.
Защо си се върнал, след всичкото това време?
Тук вече няма място за теб!
А, да.
Защо си изгорил къщата ми?
Решихме, че повече няма да се връщаме там.
Направихме го, за да покажем решителността си.
Не е за това.
Просто не си искал да я виждаш повече.
Искал си да избягаш от ужасяващите спомени.
Искал си да заличиш всички следи за греха, който си извършил.
Не е вярно!
Не си по-различен от децата, които крият чаршафа си, след като са се подмокрили.
Бягаш, нали, Едуард?
Какво знаеш ти?!
По дяволите! Отвратителен си!
Пътят, по който е поел е почти същия като този, който аз поех, когато бях млад.
Епизод 20
Бащата пред гроба
Изобщо не си се променил.
Същият си, както тогава.
Защо не се върна по-рано?
Триша постоянно те чакаше.
Пинако.
Нещото, което синът ми е преобразувал...
Наистина ли беше Триша?
Какво?
Вече ти казах. Дори не приличаше на човек.
Не мога да кажа, че онова е било Триша... - Не, нямам това на предвид.
Примерно цветът на очите и косата й.
Не те разбирам.
Да не би да ми казваш, че не е била тя?
Да не би да ми казваш, че момчетата си загубиха телата, за да създадат нещо,
което не е било майка им?
Какво?! Може да функционираш, дори без да спиш и да се храниш?!
Да, докато този печат остане непокътнат.
Невероятно! Значи кажи речи си безсмъртен!
Не е така.
Тялото ми е като бомба.
Разбрах го от Бари.
Невъзможно е да сложиш душа в тяло, което не ти принадлежи.
А ако го направиш, рано или късно тялото ще я отхвърли.
Но и аз не знам, дали ще бъде утре или след 10 години...
Невъзможно... Значи трябва да си върнеш тялото, колкото се може по-бързо!
Щом тялото започне да отхвърля душата, не може ли тя да се прехвърли в нещо друго
и да продължиш да живееш?
Ако може, значи няма от какво да се страхуваш.
Без да чувстваш болка и да се нуждаеш от храна...
Това ще бъде перфектно! - Разбира се, че няма да е перфектно!
Нищо не разбираш!
Съжалявам.
Уинри!
Уинри?
Влизам.
Божичко... Ти и брат ми винаги се ядосвате преди мен.
Защото...
Изглежда, че това тяло не може да спи...
Ал...
Ще върнеш истинското си тяло, нали?
Нали?
Върни тялото на брат ми!
Той е... Той е единственото ми семейство!
Да ти го върна ли?
Какви ги говориш?
Ти си виновен за това.
Алхимико.
Точно така.
Ти и аз сме еднакви.
Едуард Елрик!
И...
Едуард, не ме оставяй така...
Ед! Още ли спиш?
Баща ти си тръгва.
Може ли да я взема?
Тя е единствената на която сме 4-мата.
Вземи я. - Благодаря.
Ще ти кажа нещо, като знак на благодарност.
Скоро нещо ужасно ще стане в тази страна.
По-добре се премести в друга страна.
Няма да е нищо ново под слънцето.
Освен това, децата могат да нарекат това място свой дом.
После не казвай, че не съм те предупредил.
Хоенхайм.
Когато ти се приядът ястията ми, ще дойдеш отново, нали?
Колко жалко, Пинако... Повече няма да мога да ям от ястията ти.
Наистина ли ще изкопаеш онова нещо?
Защо не се откажеш?
Не, просто съединенията започнаха да ме болят.
Сигурно, защото ще вали. Да приключваме бързо с това.
Ед!
Казах ти!
Да спрем.
Не...
Няма да мога да продължа, ако не проверя!
Освен това...
Бягаш, нали?
Невъзможно е да бягам!
Бабо.
Мама имаше кестенява коса.
Тази е черна.
Бедрената кост също е твърде дълга.
Таза... Това е мъж!
Бабо.
Ед.
Това не е майка ти.
Точно така. Не може да съживиш мъртвите.
Такава е истината.
Беше невъзможно още от самото начало.
Ед, стегни се! Не изглеждаш добре.
Добре съм, бабо...
От онзи ден, това беше символ на отчаянието.
Но сега виждам повече надежда на пътя си.
Ал може да си върне тялото.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Здравейте, свързахте се с Къртис. А, това си ти, Ед.
Какво има?
Ами... Искам да те попитам нещо.
Но...
Какво има? Говори по-ясно.
Когато се опита да съживиш детето си...
Какво за тогава?
Учителко, човекът, който аз и Ал преобразувахме не е била нашата майка.
Какво? Какво се опитваш да ми кажеш?!
Детето, което преобразува...
Сигурна ли си, че е било твоето дете?
Разбирам...
Значи синът ми и съпругата му доста са помагали на бойното поле, а?
Радвам се...
Той...
Къде каза, че отива Хоенхайм?
Кой знае? Не каза нищо за това.
Почти забравих!
Имах важно съобщение за него.
Съобщение? - Да.
Желанието на Триша.
Може ли да му предадеш това, когато се върне?
Кажи му, че не спазих обещанието си.
И че съжалявам, че ще го напусна първа.
Обещание? Какво обещание? - Не знам.
Извинявай, но ще му предадеш ли това, когато го видиш?
Защо пък аз да го правя?!
Може и да не му личи, но всъщност той много се тревожи за вас двамата.
Ще му предам съобщението, но първо хубавичката ще го ударя в лицето.
В Централата ли се връщаш? - Да, Ал хубавата ще ми се скара.
Направих доста неща без да му кажа.
Какво е това, по дяволите?! - Съжалявам.
Съсипан си!
И...
Какво правите вие, по дяволите?! - Ядем.
Леле, какво ти се е случило?!
Хомункулуси и Бари Сатъра?
И на всичкото отгоре за различията между души и тела, а...
Откъсната лява ръка...
Ал ще си върне тялото, нали? - Разбира се.
Щом съм казал, че ще го върна, значи ще го върна.
Ал...
Изкопах нещото, което преобразувахме в Ризембул.
З-Защо си го направил?!
Така разбрах, че не сме преобразували нашата майка.
Какво? Какво означава това?
Но ние...
Преобразували сме нещо напълно различно.
Не може да бъде! Тогава аз...
Сега съм сигурен, че можем да си върнем телата.
Наистина ли?!
Да.
Но преди това...
С-Спомняш си когато се биехме, за да видим кой ще се о-ожени за Уинри, нали?
Когато си говорихме на покрива? - Да. Ти отказа на Ал, нали?
Да. Точно.
Та, имам въпрос.
Защо му отказа?
"Не искам да се омъжя за някой по-нисък от мен."
Не съди мъжете по височината им... !
Това какво общо има с връщането на тялото на Ал?
Ако Ал знае нещо, което аз не, а Уинри също си го спомня,
значи наистина се е случвало.
След като той си спомня неща, които наистина са се случвали, значи душата,
прикрепена в бронята, наистина е на Ал.
Успях да върна само душата ти от онази врата...
Но щом мога да върна душата ти, значи мога по същия начин да върна и тялото ти.
Дори и разделени, тялото и душата продължават да съществуват...
Бари Сатъра!
Ал, опитай се да си спомниш времето, което прекара в "истината".
Тогава...
Тогава аз бях там!
Точно така. Значи всичко, което трябва да направя...
...е да издърпам тялото ти така, както издърпах душата ти!
Бате!
Тогава те видях от очите на онова нещо!
Значи си бил там?
Вероятно душата не може да се прикрепя по време на отказа.
Не сме наранили ничия душа...
Елрик-сама.
Изуми Къртис-сама е на телефона.
Разгледах моето родословно дърво и това на съпруга ми.
Кожата и цвета на косата на онова дете...
Невъзможно е да е нашо дете.
Успя ли да намериш нещо? - Да.
Доказателство, че можем да си върнем телата...
Невъзможно е да съживиш мъртвец.
Ясно...
Изглежда, че не съм пропуснала нищо...
Било е невъзможно още от самото начало.
Ед. - Да!
Благодаря.
Какво каза тя?
Не съм много сигурен, но ми благодари.
Ал?
Постоянно се обвинявах от онзи ден насам.
Мислих си, че аз...
Че аз съм виновен за смъртта на мама.
И аз бях така, Ал.
Благодаря ти, бате...
Не съм убил мама!
Изуми.
Чувствам се по-добре.
Не съм убила детето ни два пъти...
Истината е, че аз те докарах до това положение.
Ще върна тялото ти, каквото и да... - Бате!
Носим един и същи грях, откакто приех плана.
Не говори така, сякаш всичко е по твоя вина.
Опитваш се да поправиш всичко сам...
Уморих се да гледам хората да страдат заради мен!
Като Хюз-сан!
Когато чух за смъртта му...
Разбрах, че не искам да връщам тялото си, ако това ще направи хората нещастни.
Бате...
Дори и да не приличат на хора...
Има хора, които живеят по своя собствен начин.
Дори и да съм в това положение, другите ме приемат за човек.
Знам, че тялото ми е като бомба, но дори истинското може да умре по всяко време
от някакъв инцидент или болест.
Това тяло не е толкова лошо, ако трябва да живея нормално.
Наистина се чувствам така.
Но...
Не мога повече.
Аз... Аз...
Уморих се да прекарвам нощите сам!
Затова искам да си върна тялото.
Да, ще ти помогна.
След като победя онази "истина", ще извадя тялото ти оттам!
Да!
Винаги ли е имал толкова широк гръб?
Нека с все сили, нека с все сили
кажем, че не трябва да бъдем толкова упорити.
Драсканицата, която някой направи
на стената започва лека по лека да се размазва.
Никой не знае истинската им същност.
Въпреки че ние двамата печелим и губим
все се впускаме на все по-дълги и дълги пътешествия.
И въпреки че има дни в които самотата ни обладава и ни кара да ридаем...
Ние ще превърнем сълзите и болката си в щастие.
Нека пламъкът на свещта озари утрешния ден.
И ще стиснем малките си ръчички над пламъка на огъня, сътворявайки звезден прах,
който вечно ще сияе все така брилянтно.
Сбогуванията може и да са неизбежни,
но сезоните все продължават да си се сменят.
Дори и да се загубя някъде из необятната шир, аз ще продължа да вървя с теб.
Това е единственото нещо, което никога няма да се промени.
Силуетът на ранен другар забързва стъпките му
и момчето рискува всичко, което има, за да избяга от смъртта.
Следващият епизод на Металния алхимик:
Епизод 21: Напредъкът на Глупака.
Епизод 21
Напредъкът на Глупака
Ти си този, който трябва да открие огън.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu